Христо Смирненски
Прости му, господи!

chitanka.info

Прости му, господи![0]

Наистина, това бе истина,

а не кошмарен панаир;

калта старателно почистена

и нареден почтен шпалир.

И цяла иронична София

стълпила се от две страни

да чуе чудна философия

на дваж по-чудните ни дни.

Не беше второто пришествие,

макар че идеше Христос —

това бе погребално шествие

и тържество на мозък прост.

Калпаци до очи нахлузени,

стражарски винен аромат,

макар и мъничко сконфузено,

все пак устрои се парад.

А в манастирско целомъдрие,

между децата сам дете,

Христос усмихва се с усърдие

и сто и първа реч чете.

Изправил се с коси разрошени

на министерския балкон[1],

разправя как били потрошени

за смях мильон подир мильон.

А бронзовият цар заглежда се,

сломен от тягостни мечти,

и полугласно той нарежда си:

„Прости му, господи, прости!“

[0] Публикация: Българан. Седмично хумористично списание. София, г. VI, бр. 4 от [22 януари] 1921 г., с подпис: Ведбал.

Написано по повод тържественото посрещане на Стамболийски в София на 15 януари 1921 г. след стодневната му обиколка из чужбина. ↑

[1] на министерския балкон — на митинга при тържественото му посрещане Ал. Стамболийски произнася реч от балкона на тогавашното външно министерство на площад „Народно събрание“. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.